Jeg visste at De var sta og nesevis.
Tilnavnet "Siste utvei" burde sagt meg noe.
Men at De er totalt uegnet! De er oppsagt.
Men fru Brummegan, gi meg en siste sjanse...
Farvel, frk. Pettigrew.
Jeg har en ukes lønn til gode.
FORVANDLING FRYDER
- Beklager så meget! - Tingene mine!
La meg hjelpe. Nå havner jeg i fengsel igjen.
Ikke noe alvorlig. Med "alvorlig" mener jeg...
Vent!
Tingene Deres!
Unnskyld!
Gerry? Hvis du kan styre deg i to sekunder...
Takk, vi tar egen drosje.
Så ekkelt!
Vi går et annet sted, Gerry.
BLIR DET KRIG?
Jane Washburn, fem år gammel. Forsvant i parken.
- Hun er selvstendig. - Borte i seks timer.
Brødrene Randle. Veltet en pensjonert oberst utenfor Fortum & Masons -
- mens de skrek: "nazikrigshisser", fordi frk. Pettigrew sa han var tysk spion.
- En liten spøk. - Politi og sykebil tilkalt.
Og nå familien Brummegan.
Vi lever i usikre tider. Det kan bryte ut krig i morgen.
- Tror De det er lett å finne arbeid? - Absolutt ikke.
Men fru Brummegan var -
- glad i sherry, hvis De skjønner. Og som prestedatter var hun besværlig.
De var en plage for henne. Det gjentar seg stadig.
Frk. Holt? Fru Lafosse ringte igjen i går.
Stadig på utkikk.
Man kan endre seg. Hun burde slutte å drikke.
Vi tilpasser oss våre klienter, ikke omvendt.
Jeg prøver. Gi meg en sjanse til.
Jeg har gitt Dem tre sjanser. Vi har intet passende akkurat nå. Farvel.
- Kanskje i morgen? - Ting endrer seg neppe.
- I overmorgen? - Om De ønsker spaserturen.
- Jeg ber Dem... - Frk. Holt?
Frk. Darlington er ferdig hos Carole Lombard.
Hun vil være perfekt for Lafosse-familien.
- Vårt beste valg. - Hent mappen hennes.
- Som sagt, farvel, frk. Pettigrew. - Farvel.
- Hei. - Jeg kommer fra frk. Holts Byrå.
- Hva er klokken? - 10.05.
- 10? - Fem over.
- 10 på formiddagen? - Skulle mene det.
Herregud!
Som det ser ut...
Jeg antar De venter meg? Frk. Holts Byrå.
Visst pokker, og i grevens tid.
Tillat meg...
Stilig. Hva er klokken?
- 10.06. Noe mer jeg kan gjøre? - Få Phil opp, muligens.
- Gutter som forsover seg er ikke ukjent. - Jaså?
Nå må du stå opp, Phil!
La meg prøve. Jeg skal få gutten opp og i tøyet.
- De er en engel. - Man må vise hvem som bestemmer.
Første dør på toppen av trappen.
Philip?
Stå opp!
Ikke noe tull, som jeg sa til din mor.
Opp nå, uskikkelige gutt!
En del av meg er oppe, som du ser.
Får jeg et par ord med Dem?
- Fru Lafosse... - Å, Gud!
Hvis det er Nick, så si at jeg er død.
Dette er frk. Holt, fra Holts Byrå.
En av våre aller beste er på vei til Dem nå.
- Hallo? - Det blir ikke nødvendig.
Fru Lafosse er dessverre død.
Farvel.
Kjøkken er ikke helt meg.
Lyktes du med Phil?
- Fru Lafosse... - Delysia.
Jeg overrasket Deres gjest in natura. Jeg kan ha krenket hans bluferdighet.
- Phil har ikke noe sånt. - Han er en større gutt enn jeg forventet.
Ja, ikke sant? Du så det.
Hallo?
Kjæreste!
Jaså?
Du også.
Han er i klubben. Kommer om ti minutter. Nick.
- En mann til? - Selvfølgelig er det en til!
Dette er en misforståelse.
Jeg ser problemet. Jeg går nå.
- Gjør du? Ser du problemet? - Ja...
Jeg visste det. Jeg så straks at deg kan jeg stole på.
- Det kan De. - Takk. Du har reddet livet mitt.
- Har jeg? - Vi angriper fra to fronter.
Men ikke nevn Nick.
- Eller Michael. - Michael?
- Sønnen Deres? - Gud, nei. Michael har fridd til meg.
- Enda en mann? - Hysj.
Ikke lag oppstyr. Det er bare tre menn.
Phil kler av seg overalt. Han er teaterprodusent. Dvs. Faren er.
En musical på Ambassador, med meg i hovedrollen.
Det er iallfall ganske sikkert nå.
Hei igjen. Jeg trodde du var en annen i sted.
- En lettelse, for så vidt. - Hvem er du egentlig? Hvem er hun?
Hun er...
Jeg vet ikke helt.
Guinevere Pettigrew.
- Guinevere. Jøss. - Men hvem er hun?
Og hva gjør hun her, når du er naken under morgenkåpen?
Vi har...
En avtale. Et viktig møte.
- Om 22... - Nei, om to minutter.
En time til i seng med Phil er vel viktigere?
Jeg er nybegynner og det er djevelsk gøy.
Og jeg har fri til lunch. Kom til sengs igjen.
- Skulle gjerne, men jeg kan ikke. - Det kurerer bakrus, har jeg hørt.
Edythes undertøyoppvisning er kl. 11. Hvem har du lunch med?
- Ingen. Charlotte Warren. - "Kaninen"?
Er hun tom for gulrøtter? Du lovte meg hovedrollen!
Og den er din.
Bare pappa skriver ut sjekken. Det er hans påfunn. Hun har en god stemme.
- Hvis du liker luftvernsirener. - Det er bare lunch, Delysia.
Vis at du er den rette for en fyrig rolle.
Skuespillerinnen Charlotte Warren? Jeg så henne i går kveld.
- Sammen med hvem? - En mann.
En produsent? En spradebasse? Med ekkel sideskill?
Jeg visste det! Pokkers Danny Greenwood på røvertokt.
Det blir vi to om.
"Kaninen" er da ikke egnet som Hortensia?
Med den våte lille snuten sin.
- Jakken? - Bak deg.
- Først et frokostegg. - Har ingen, dessverre.
- Du er sikker? Bacon? - Beklager.
- Pølse? Røkt kolje? - Avgjort ikke.
Toast, da.
- Bakeren leverte brød i går. - Tillat meg...
Du må få ham ut. Det haster.
Toast tar to minutter.
Det angår ikke meg, men kan man ikke unnlate å åpne for Nick?
Det går ikke. Det er hans leilighet.
Han er tidlig ute!
- Toast. - Strålende.
Slips?
Sjanse for te også?
Søte deg... Greenwood sender blomster til Charlotte.
- Tror du? - Det er produsenters modus operandi.
- Du kjenner bransjen, ja? - Ikke at Charlotte interesserer deg.
Nei, du er alt for meg. Ikke bare på scenen.
- Hva er det? - Rydd opp.
Jeg har noe viktig å si.
- Nå? - Delysia...
- Ja, skatt? - Jeg elsker deg.
Forbudt eller ikke, det er oss to, ikke sant?
Bare hold kaninen i bur. Farvel.
Delysia?
- Heisen står? - Virker slik, ja.
Er det deg, Delysia?
Han så morgenkåpen.
Vi har klart det. Du er et sant geni!
Frk. Lafosse. Å møte Dem har vært en oppkvikkende begivenhet.
Dog ikke helt uten moralske utfordringer.
Men nå er krisen avverget, og jeg må gå.
Ikke gjør det. Krisen pågår ennå.
- Du gode... - Kjære Guinevere.
Hva skal jeg gjøre uten deg?
Det er Nick. Jeg må reddes. Har du blitt hypnotisert av en slange?
- Kan ikke si det. - De gjør det med små dyr.
Setter blikket i dem og fratar dem all vilje. De kan ikke løpe.
Selv om det betyr døden. Jeg er det lille dyret.
Slangen er Nick Calderelli, og han er på vei hit nå.
Han er farlig, men jeg kan ikke motstå.
Så når jeg er svak, må du være sterk.
Vær så snill. Bli her.
De er i fare, og jeg har intet valg.
Takk!
Men det er De som må være sterk.
Du har rett.
Jeg må gjøre det slutt. Med deg her er jeg sterk. Trygg og modig.
Det er så sensuelt med pels mot naken hud.
De sporer av allerede... Sterk, trygg og modig.
Jeg kan ikke noe for det.
Men jeg må.
- Nick! - Rene fjellklatringen. Heisen står.
Kjære...
- Der er du jo. - Var det deg?
- Meg? - I heisen?
- Elevatoren, mener du? - Ja, nettopp.
- Du har selskap? - Jeg blir ensom når du er vekk.
- Dette er... - Guinevere Pettigrew.
Gleder meg. En venn av Delysia?
- Jeg er frk. Lafosses nye... - Privatsekretær.
Jaså? Er det ikke litt tidlig med kamuflasje?
Hva behager?
- Jeg har ikke rukket... - Jeg har ikke sett D på tre uker.
Vi har mye å ta igjen. Så om De tillater?
Javisst. Farvel.
Men Nick! Jeg skal på moteoppvisning, ikke sant?
Glem det. Hvem trenger vel klær?
Frk. Lafosse har sagt ja til invitasjonen.
Avlys det.
- Lukk døren når du går. - Vi kan få en time onsdag kl. 09.30.
- Vil De ha den? - Jeg vil ha nå.
Guinevere har rett. Jeg er svært opptatt nå.
Du har ikke -
- hatt andre gjester?
Nei, bare vi jentene.
- Syntes jeg så Phil Goldmans bil. - Phil?
- Goldman. - Kjenner vi ham?
Andy Goldmans idiot av en sønn.
Svir av pappas penger på en dustemusical.
- "Deilig og dum". - "Ung".
- "Ung"? - Har jeg hørt...
Har "bare vi jentene" begynt å røke sigar?
Jeg røker sigar når pokker jeg vil.
- Samme faen hva De mener. - Det er din?
Vær sikker.
Trodde du at jeg?
Nick... Du, av alle. Hvordan kunne du?
Du har såret meg dypt.
Kjæreste.
Tilgi meg. Jeg er sliten.
Jeg beklager så mye.
Det nytter ikke.
- Javel, jeg tilgir deg. - Moteoppvisningen.
- En gang til. - Moteoppvisningen.
Du har rett. Det er straffen for at du tvilte på meg.
Kastet ut av min egen leilighet?
- Dessverre. - Som du vil.
Vi sees i klubben i kveld.
- Frk. Pettigrew. - Farvel.
I kveld er hun opptatt.
Du var storartet!
- Hva er det? - Jeg har aldri bannet før.
Ikke engang i tankene.
- Jeg hørte det ikke. - Jo, jeg sa "pokker" og "faen".
De ordene har ikke vært syndige på lenge.
Det er desperasjonen som taler. Så lett livet bryter oss ned.
Jeg røyker, banner og vokter syndens hule.
Er det sant?
Du mener her?
Det er jeg som er desperat. Tenk om du ikke hadde vært her.
Jeg grøsser ved tanken. Moral er viktig. Jeg er prestedatter.
- Stakkars deg. - Det var en god oppvekst.
Litt for beskyttet, aner jeg etter hvert.
Jeg er ikke alltid slik.
I blant er jeg ikke slik.
Javel. Jeg er alltid slik. Men dette er den viktigste dagen i mitt liv.
Jeg ber frk. Holt doble lønnen din.
Nei, det er ikke nødvendig.
Jeg aner ikke hva privatsekretærer gjør.
Jeg ansatte en fordi -
- "Kaninen" Warren har en. Da bør jeg også ha.
- Og du er jo fabelaktig. - Jaså? Det var pent sagt.
Phil borte. Nick borte. Og sigaren. Raskt tenkt.
Hyggelig å kunne hjelpe.
Frk. Pettigrew. Jeg elsker deg.
Kom, da!
Ta på deg noe annet. Du ser ut som du sørger.
Er den striesekken Caroles idé? Så hun selv skulle se flottere ut?
- Carole? - Jeg er ikke sånn.
- Ta av deg blendingsgardinen. - Jeg har ikke andre klær.
Ikke tull!
- Og sko? - Dessverre.
- Så kjøper vi noen! - Jeg har ikke anledning.
- Blakk? Ingenting? - Ingenting.
Dere privatsekretærer vet å bruke penger.
- Rulett? Blackjack? - Så visst ikke.
- Da spanderer jeg. - Jeg kan umulig...
Jeg går ikke rundt med mora til Oliver Twist. Moteoppvisning, og så shopping.
DEN STILLE DØD GÅ ALDRI UT UTEN
Det er skremmende.
Ja, halvlange ermer er grufullt.
- Men fargen er fin. - Javisst.
Fryser du?
- Kanskje litt. - Vær så god.
- Jeg kan da ikke... - Du må.
En liten takk for i morges.
Så vakkert.
Du må ikke somle. Vi er sent ute.
I dag offentliggjør Phil hvem som får hovedrollen.
Og med nytt undertøy, er jeg sikret.
- Delysia Lafosse øverst på plakaten! - Spennende! Er det i West End?
- En suksess som gjør meg til stjerne. - De er jo sangerinne?
Ja, men det gir ikke berømmelse. Først West End, så Hollywood.
- Har De spilt mye? - Så du "Ferie hele uka"?
Mae West-filmen! Hvilken rolle spilte De?
I restaurantscenen. I bakgrunnen.
Jeg drakk en margarita bak en palme -
- i den amerikanske versjonen. Litt for vovet for Europa.
- Og "Fire er en for mye". - Olivia de Haviland!
- Sett den også? - Deilig film! Hvem spilte De?
En i mengden. Her er vi. Kom nå!
Ikke vær sjenert, Guinevere.
- Hun er naken! - Nei.
Hun er surret inn i hvalbein. Mangler bare hale og luffer.
Uunnværlig for den runde figur. Korsettet som effektivt reduserer.
- Og punkterer lungen. - Jeg kjenner henne.
Edythe? Har byens beste salong. Det siste i moter og sladder.
En slankende kreasjon fra Aphrodite.
Et heldekkende korsett med horisontale kiler i foret gummi og rustfrie spiler.
En rustning. De er klare for krig.
Guinevere?
En mann. Her inne.
Det er bare Joe.
Han designer undertøy. Ikke bærbare tilfluktsrom. Vakre ting.
Få menn verdsetter kvinnelige former som Joe.
Uansett hva du har på, ser han tvers igjennom, til kvinnen bak.
Dette er hans kolleksjon.
Sesongens mote fra Mimi, designet av Joe Blomfield.
Han og Edythe er sammen. Stormfullt, skriver avisene.
Hun er jo søt, men litt vanskelig.
Vinteren blir kald for Mimis kunder. Og silke er jo så praktisk.
Her trengs en hushjelp bare til vasken.
Om man har råd. Denne rysjehaugen koster.
- Uff da. Kranglet igjen. - Og begynn på diett.
Her synes hver lille nytelse. Ingen hjelp å få mot vår natur.
Unnskyld meg...
Takk, mine damer.
- Joe... - Margery!
Kan De friske opp dette gamle monumentet?
Vet De at en gang var Parthenonfrisen malt?
- Ante jeg ikke. - Glorete og grusomt.
Ren marmor er langt bedre. Med en patina av visdom og skjønnhet.
De gir verdens beste komplimenter.
Eller antyder jeg at De er moden for museet?
Man tukler ikke med et mesterverk.
Det er mitt råd.
Det skjerfet kler Dem perfekt.
Takk. Det var en gave.
Jeg har aldri hatt noe så vakkert før.
Deres smiger overgår min.
Det er et av mine skjerf.
- For Mimis Couture i fjor. - Du godeste.
De visste det virkelig ikke?
Det var i sannhet en kompliment.
- Joe Blomfield. - Guinevere Pettigrew.
Ingen fare.
Jeg kunne ikke ta telefonen.
- Hvorfor ikke? - Var på badet. Og tok ikke telefonen.
Forlovelsen er hevet pga. Én liten misforståelse.
Dette er frk. Pettigrew. Edythe Dubarry.
- Hun er min privatsekretær. - Jaså? Så spennende.
Hun tapte alt i poker. Men hun er Londons beste, sier frk. Holt.
Jeg kapret henne etter Carole Lombard.
Den nye filmen hennes skal være god.
- Har vi møttes før? - Jeg tror ikke det.
Ganske nylig? Jeg glemmer aldri ansikter.
Sølebrunt er ikke din farge.
Vi arbeider med saken. Vi er på vei til deg for å redde situasjonen.
Min salong står til din disposisjon.
Fortell om Joe mens vi fornyer Guinevere, og jeg forteller om min dag.
Hvorfor ikke? Hun har rett benbygning.
Avlys alt. Jeg er plutselig bebyrdet.
Utmerket! Kom nå!
- Hva skal hun gjøre? - Full oppussing.
- Hun kastet ut Nick? - Hun likte ham ikke.
- Og han tillot det? - Han var sjanseløs. Hun klarer alt.
Definitivt ikke. For rosa og passé. Hun kommer på festen?
Selvsagt. Hun skal sikre meg hovedrollen. Ikke rødt til det håret.
- Sikret du ikke rollen i går? - Jeg trodde det. Jeg var praktfull.
- Men nå skal Phil møte "Kaninen". - Charlotte Warren?
- Så jeg trenger Guineveres evner. - Jeg forstår det.
- Jeg undres... - Hva da?
Ingenting.
Den!
Frk. Lafosse...
Takk...
Guinevere... Jeg tror vi er klare.
Det var bare et sent tog? Ingen Gerry?
Du er verre enn Joe! Det er slutt mellom Gerry og meg.
Vi møttes helt tilfeldig på Ascot og tok siste tog til Victoria.
Alle beundret hatten min.
Joe kan bare spørre på stasjonen. Ankom 23.30, og tok drosje hjem alene.
Avlyst ekteskap pga. Et tog. Latterlig.
Menn mistror alt. Jeg aner ikke hvorfor.
Noe i veien?
Jeg bare husket noe.
- Alt i orden, Guinevere? - Bare et øyeblikk.
- Er dette meg? - Fullt og helt.
Som naturen ville det.
Ta deg sammen, for Guds skyld!
- Tenk på maskaraen. - Selvfølgelig...
- Det var nære på. - Jeg går og skriver det på Nicks konto.
Det må jeg si. Litt av en forvandling.
Jeg har aldri følt at jeg har fortjent det.
En privatsekretær som deg?
Til og med Carole Lombards.
Eyeliner.
Du som kan håndtere menn, vil du ta en prat med Joe for meg?
Glatte over misforståelsen.
Vi skal gifte oss. Vi skulle. Det ville bety så mye.
Jeg kan nok ikke.
Ikke?
Vi to er ikke som denne verdens Delysiaer.
Vi må slå oss frem og slite for det vi vil ha. Du vet hva jeg mener?
Sånn. Delysia sier sikkert ja.
Nye grå hår på Nicks hode. Du er henrivende.
Guinevere tilbyr seg å snakke med Joe for meg.
God idé! Kan ikke hun få Joe på rette tanker, kan ingen.
Kom nå!
Hør!
- Nick? - Fingre som bananer.
Phil? Ute med Charlotte Warren.
La meg...
En tyv!
- Ingen vanlig reaksjon på mitt spill. - Jeg så Dem utenfor fengselet.
Det er Dem! Beklager det der.
- Michael! - Michael?
Godt å se deg. Hvordan kom du inn?
Man lærer mye nytt i fengselet.
Så...
Hva har du å si til ditt forsvar?
Jeg tok nok feil av tiden. Eller stedet?
Kan du tilgi meg?
- Så, hva sier du? - Gjør du det igjen, hiver jeg deg ut.
Noe annet i meg sier:
- Jeg fortjener det. Alt sammen. - Ikke lek med meg denne gangen.
- Hva mener du? - Du gjorde meg til latter sist.
Ikke si det. Gjør hva du vil med meg.
Rist meg igjen. Bare ikke for nær vinduet.
Eller kanskje...
Kyss meg, kanskje.
Ikke tale om.
Jeg er vill etter deg. Men nå er grensen nådd. Ikke lek eller lyv mer.
Ingen Phil, ingen Nick. Meg eller ingen.
- Vi sees aldri igjen. - Du våger ikke!
Ser du? "Queen Mary". To billetter til New York i morgen.
Jeg skal opptre med en sangerinne. Kanskje deg. Burde jeg ikke dra?
Men kabareten vår? Vi er byens beste.
Vi kan bli New Yorks beste.
Eller ikke.
- Noe å drikke i dette hølet? - Hva vil De ha?
Jeg bør by Dem en drink. Etter i går skylder jeg Dem såpass.
- Hvordan tar De whiskyen? - Er han opprørt over noe?
- Det kan tenkes det er min feil. - Virkelig?
- Ishakken? - I kjøkkenet. Is i kjøleskapet?
Jeg skal drepe med den hakken.
Ser du? Han tar kjærligheten så alvorlig.
- Er det et problem? - Selvsagt!
Michael Pardew.
- Guinevere Pettigrew. - På tide å hilse ordentlig.
Et problem når kvinnen ikke er der under frieriet.
- Å, Michael... - Ikke et ord! Jeg leide båt på Themsen.
Sesongens siste jordbær. Dom Perignon.
- Og De kom ikke? - Jeg var redd.
Hva tror du en fattig pianist føler når han skal fri til verdens vakreste?
Hva skjedde?
Etter en time alene, åpnet jeg champagnen.
Ett glass var ikke nok, så det ble mer.
Da vi passerte Tower fikk jeg en idé. Ringen jeg hadde med holdt ikke mål.
Og hvor finner man bedre diamanter enn i Tower?
Så husker jeg lite. Klammeri med en vaktmann, visstnok.
- Å nei! - 30 dager på vann og brød.
Men vet du hva? Fengsel klarner tanken.
Jeg vil gifte meg med deg.
Svaret er bare ett ord.
En så viktig hendelse krever betenkningstid.
Uthalingstaktikk!
- Er jeg ikke rik nok? - Avgjort ikke.
Alt jeg eier har jeg på meg. Jeg har ingen slike bestikkelser.
Hvem betaler deg for å spille? Gir du Nick honoraret tilbake?
Nei! Og hver krone smerter meg dypt.
Det må bli slutt på det. Penger eller kjærlighet, spør jeg deg.
Når du synger og jeg spiller, kan vi erobre verden.
Ja eller nei, Delysia?
De er en uvanlig overbevisende mann.
Men bør hun ikke få tenke over livets viktigste valg?
- Hun har hatt et år! - De skylder meg noe.
De har rett. Jeg sa det.
Her er tilbudet: Jeg spiller for deg i dag.
Og resten av livet, hvis du sier ja.
Ellers aldri igjen.
- Vi sees, frk. Pettigrew. - Gjør vi?
I embeds medfør.
Og du... Det er nå eller aldri. Skipet seiler i morgen.
Han er...
...umulig. - Praktfull.
Så ta ham du.
Guinevere? Vær ærlig. En håpløs floke, ikke sant?
Den lar seg løse med litt sunt vett.
Men se på overskriftene.
Nick: Lekker leilighet og sangerinnejobb.
Phil: En hovedrolle og sjansen til å bli stjerne.
Og Michael?
Michael... Den beste venn jeg har hatt.
- Og ikke mer? - Vel...
Han er ganske lidenskapelig.
Jeg vet hva du mener. Michael er den rette.
Men hva med det andre? Og vil jeg egentlig ha en mann nå?
Ikke alt kommer når vi ønsker det.
Iblant må vi velge, eller gå glipp av noe for alltid.
Nei.
Det går jeg ikke med på.
"Hele deg eller ikke noe", som Michael krever, er for mye.
Han elsker Dem. Kan De si det om de andre?
Guinevere...
Har du aldri vaklet mellom flere?
Jeg har aldri stått overfor det problemet.
De er vakker.
Ganske veldreid, om jeg så må si.
Har du aldri vært forelsket?
- En gang. - En "hele deg eller ikke noe" -affære?
- Å ja. - For ham eller deg?
- Begge. - Er det sant? Fortell.
Nei. Det er lenge siden.
De blir forkjølet.
Tillat meg...
Unnskyld meg, frue.
Hva behager?
Hallo!
Sett det på kjøkkenet. Dette også. Be John fjerne teppet.
- Festen begynner snart. Rask på! - Skal det være fest?
Frk. Lafosse? Noen besøkende har den misoppfatning at det skal være fest?
- Ja. - I dag?
- Sa jeg ikke det? - Nei.
Dumme meg.
Kommer det mange?
- Dette er det virkelig store. - Det store?
"Deilig og ung". Phil offentliggjør hovedrollen. Hva tror du? Får jeg den?
Ja visst.
De har visst aldri vært i cocktailselskap?
- Jeg drikker ikke. - Cocktails er ikke å drikke.
Lykke til.
Joe er gamlingen der borte.
Bruk heksekunstene dine.
Maken til frekkhet! Tid for kaninjakt.
Er det så klokt?
- Phil, elskling! - Herlig å se deg!
Dette er Charlotte Warren.
Kjenner dere hverandre?
- Gleder meg. - Et hyggelig gjensyn.
Vi har hatt en herlig lunch.
Han var nok sulten etter i natt.
- Hold trygg avstand. - De har rett. På med hjelmen.
- Jeg er Phil Goldman. - Vi har møtt hverandre før.
- Da var De naken. - Guinevere?
Er det deg? Du ser strålende ut.
- Jeg kommer ikke til å bære nag. - Så edelt av deg.
Vinneren tar alt. Taperen får trøstebilletter.
Håper at jeg en dag oppnår slik visdom.
Visdom krever nok mer enn bare alder.
Men rollen som Gamlemor er jo ledig. Du vil kle stokk.
Jeg skal huske billettene. Til hvor mange?
Husker aldri hvor mange kjærester du har.
De tenker dype tanker om rollebesetningen?
Ærlig talt er Charlottes stemme mest forlokkende.
- Og pappa vil gjerne ha henne. - Så frk. Warren får rollen?
Da blir jo Delysia ganske gretten.
- Ha det. - Ett spørsmål bare.
Har De like nære bånd til Charlotte?
På ingen måte. Tror du det var mer enn en flyktig tiltrekning?
Jeg antok at det var for å sikre seg rollen.
Frk. Lafosse anser utvilsomt at De er...
...den viktigste mannen her for henne i dag.
- Tror du virkelig det? - Ja visst.
Endelig har jeg visshet.
- Hyggelig å hjelpe. - Du har gjort meg så lykkelig.
De gjorde visst inntrykk.
Det skjer iblant.
- Joe Blomfield. - Gleder meg.
Har vi ikke truffet hverandre før?
Neppe. Men det er en glede å treffe Dem nå.
- Jeg har møtt Deres forlovede. - Edythe?
- Forlovelsen er hevet. - Leit å høre. Ikke for godt, vel?
- En gentleman røper ikke detaljer. - Naturligvis.
- Litt av et påfunn, disse. - Et glass til?
- Hvorfor ikke? - Unnskyld så lenge.
- Framgang? - Nei, dessverre. Lite håp om det også.
Forvandlinger slår begge veier. Jeg kan fort plassere deg i suppekøen igjen.
Jeg husker alltid ansikter. Victoria Station.
Og jeg husker hvem du delte drosje med.
Hvis du vil bli hos Delysia, har du glemt det.
Jeg trenger Joe for hans...
Han har forbindelser. Og du -
- vil vel slippe å bo på gaten?
Så Edythe har fortalt alt?
Det ville være indiskré å røpe at Edythe...
...er vill etter Dem.
Og enda mer indiskré å røpe at grunnen er min stilling i moteverdenen.
En forsmådd kvinne er farlig. Et såret hjerte kan si harde ord.
Jeg undrer iblant hvor hjertet hennes er.
En hjerteløs kvinne gråter ikke.
Edythe? Gråter?
For noen mennesker!
Med grønne drinker, fester og dårlige påskudd.
Kjærligheten er en lek. Først den ene, så den andre. Jeg leker ikke.
Kjærligheten er ikke en lek.
Du har brukt magien igjen.
Joe er i tvil om å heve forlovelsen.
Hva du enn sa, så har vi ham.
- Så herlig det må føles. - Jeg føler meg høyst ordinær.
- Er det sant, det Guinevere sa? - Ja, hvis hun sa det.
Jeg kan kunngjøre det? "Til døden skiller oss ad".
Hva?
Samtidig som du kunngjør hovedrollen, søte deg.
- Og nå passer vel bra? - Du har så rett. Nå straks.
La oss ikke kaste bort tiden.
Tja... Det måtte vel til.
De ville ha rollen. Han hadde valgt henne.
De må ikke gjøre dette, Delysia.
Jo, jeg må.
Mine damer og herrer!
Som dere vet skal jeg sette opp "Deilig og ung".
Har jeg nevnt det før?
Det er iallfall en glede å fortelle at i dag er hovedrollen besatt.
Hun skal spille Hortensia, -
- men også bli min egen Hortensia, om dere skjønner.
Mine damer og herrer.
Deres og min Hortensia:
Delysia Lafosse!
Så da danser vi!
Michael?
- Kan jeg sette meg? - Ja visst.
- De husker ikke den forrige. - Nei, de gjør ikke det.
Delysias navn i neon. Hva syns du?
Hun har alltid ønsket det.
Kjære Joe. Det vil være utilgivelig om en misforståelse -
- skulle ødelegge det viktigste for oss.
Kan du følge meg hjem og la meg forklare?
Selvfølgelig, kjære.
Hyggelig å møte Dem.
Var ikke flyene stilige?
Frue?
Ikke nå, takk.
Tenke seg til... Siste opptreden i klubben. Jeg skal bli stjerne.
- Skal du ikke gratulere? - Jeg gjorde Dem en bjørnetjeneste.
Du gjorde det jeg ba om.
Men jeg har sviktet oss begge.
De mistet en mann som elsker Dem for den De er.
Hvordan kan du vite mitt eget beste?
- Jeg kan ikke det. - Men du er ekspert på kjærligheten?
Nei.
Jeg har ingen. Jeg er ekspert på mangel på kjærlighet.
Og jeg vil redde Dem fra den skjebnen.
Guinevere...
Jeg klarer meg uten medlidenhet.
- Hvor hen? - Til Påfuglklubben.
Vet du hva jeg heter?
Delysia Lafosse, var min forståelse.
Sarah Grubb.
Gammel Pittsburgh-slekt.
Far er stålverksarbeider.
Bare Michael vet, og han dømmer meg ikke.
Utvilsomt ikke.
- Men det gjør du. - Jeg?
- Så visst ikke. - Du vet det bare ikke.
Dette er alt jeg eier.
Og 24 par sko.
Tross leiligheter og moteoppvisninger er jeg nær ved å ikke ha noe.
Hver morgen tenker jeg:
Ett feiltrinn, og jeg står på gata. Uten klær, mat, jobb.
Uten venner.
Bare simple Sarah Grubb. Vet du hvordan det føles?
Ja, det gjør jeg.
- Gjør du? - Der er vi iallfall like.
- Nå renner sminken også. - Helt utillatelig.
Her er vi.
- Kjæreste! - Hei, Nick.
Gratulerer med din kommende suksess.
Jeg trodde du ville bli sint.
Hvorfor det? Vi to er like.
Vi får det vi vil ha ved å gi litt.
Jeg forstår. Ren business.
- Nei, Nick. - Vi sees hos meg etterpå.
Hvordan våger han? Han behandler meg som en...
- Mener du det samme? - Nei.
- Delysia! - Kjæreste!
Du ser fantastisk ut. Ikke sant?
Godt å se deg.
Jeg står i dyp gjeld til deg.
Champagne! Det er nesten like herlig som Delysia. Drikk ut! Vi har nok!
- Vi er sammen igjen. - Så fint!
- Hørte du? De skal gifte seg. - Gratulerer. Når skjer det?
Datoen er hemmelig. Men du kjenner kvinnene.
- Jeg bare måtte. - Hyggelig å sees igjen.
Får jeg gratulere?
- La oss danse. - Vær så snill...
Da lufter Leonard meg litt.
- Gjerne. - Kom, Delysia og Phil!
Vi har visst ingenting å si, så jeg må be om neste dans.
Jeg kan dessverre bare danse vals.
Alt i orden?
- Å ta en annens ledsager... - De tok ikke meg.
Jeg tok Dem.
Edythe tåler det nok.
Hvor er det vakre skjerfet Deres?
Hva mener De?
Tross forvandlingen, er kroppen Deres den samme.
- Hr. Blomfield... - Og øynene. Svært henrivende.
Ikke si slikt.
Beklager. En uvane fra mitt yrke.
Men De er jo ikke som de andre.
Er jeg gammeldags?
I høyeste grad. Og godt er det.
Blir De ille berørt?
Jeg har sjelden følt meg bedre.
Mine damer og herrer!
Velkommen til Nick Calderellis klubb!
La meg få introdusere en talentfull venninne.
Synge kan hun også.
Ta vel imot -
- Delysia Lafosse!
Hjertelig takk.
Hvordan var det i fengselet?
For å sette oss i stemning først "Hot Shoe Shimmy".
En programendring.
"Om det var det samme".
Om det var det samme for meg
hva ordene betyr...
Om det var det samme for meg
ville jeg føle som nå?
Om ikke dette er kjærlighet
hvorfor sitrer hele jeg?
Hva får hodet til å spinne
og hjertet til å hoppe?
Om det var det samme for meg
hvorfor føler jeg slik?
Ville alle mine bønner begynne og ende
med akkurat ditt navn?
Ville jeg vært like viss på at kjærlighet fins
uten like?
Ville alt dette vært sant
om det var det samme for meg
om du var til?
Om det var det samme for meg
hvorfor føler jeg slik?
Ville alle mine bønner begynne og ende
med akkurat ditt navn?
Ville jeg vært like viss på at kjærlighet fins
uten like?
Ville alt dette vært sant
om det var det samme for meg
om du var til?
Tusen takk.
Takk.
Og nå en lystigere låt.
- Klubben er bombesikker! Bli her. - Jeg skal hjem.
- Og risikere konas liv? - Hun vet ikke hvor jeg er.
- Jeg er her, Delysia. - Jeg er redd.
- Sikkert bare en øvelse. - Men det blir alvor. Det blir krig?
Det gjør det. Og derfor må De ikke kaste bort et sekund.
Jeg hadde også ambisjoner en gang.
Ikke store. Ganske enkle.
Ekteskap, barn, et hus.
Han døde i en skyttergrav i Frankrike.
En god mann. Sikkert kjedelig for deg.
Men han smilte hver gang han så meg.
Deres hjerte vet hva som er sant. Lytt til det, for livet er kort.
Michael?
Michael!
Du gode, Delysia.
Ingenting på 19 år, og så to på én dag.
Men rollen er fremdeles din.
Helt i orden, Phil.
Nyt din Hortensia, på alle vis.
Det var bare en øvelse, mine damer og herrer.
Dette er Londons tryggeste sted. Huset spanderer! Og musikk, takk!
Michael?
Michael? Vær så snill, vent!
Du har tatt ditt valg. All lykke til deg.
Vær så snill, Michael...
Hvor skal du? Natten er ung. Du skal synge mer.
- Jeg tror ikke det. - Ingen snur ryggen til meg.
Hun sa nei.
- Hun gjør som du sier? - Aldri. Poenget er at hun ikke vil synge.
Kom, Delysia.
Nei.
Jeg advarer deg.
Du advarer meg?
Etter deg, Delysia.
- Dra til'n! - Hva?
- Jeg kan brekke pianofingrene. - Din ynkelige vesle...
- Å, skatt! - Din skyld.
- Gjelder frieriet ennå? - Opp med deg!
Betyr det ja eller nei? Vil du ha meg eller ikke, for pokker!
Jeg vil, Gud hjelpe meg.
Jeg orker det ikke en gang til.
- Mistet De mange? - Bare én. Og De?
Nesten alle mine skolekamerater.
- Man prøver jo å glemme. - Om man bare kunne.
Jeg prøvde å døyve det med en masse tøv. Ungdom. Fester. Undertøy.
- Sokker er mitt fag. - Sokker?
Det er mye fagkunnskap bak en herresokk. Hælsømmen.
En behå er enkel i forhold.
Det har jo vanket små belønninger.
Ingen over 20, antakelig.
Og en fryd for øyet.
Men vet De hva?
Jeg går tilbake til herretrikotasje.
Et par herresokker, og man vet hva man har.
Det vet man.
Har hun fortalt om Gerry?
Du fant deg raskt en annen.
Hei, Edythe.
Sa hun også at hun spiser på suppekjøkkener?
En boms som utgir seg for privatsekretær.
Farvel, hr. Blomfield.
Nei, hun fortalte ikke det.
Hun sa ikke noe om deg og Gerry heller.
Men takk for sannheten, for en gangs skyld.
Hallo?
Delysia?
Frk. Lafosse?
Drosjen venter!
Ikke mas, Michael!
Vi har vært så bekymret for deg.
- Jeg har det bra. - Vi har lett London rundt.
- Spilt rulett hele natten? - Jeg prøver å be om unnskyldning.
De vet at jeg ikke er privatsekretær.
Jeg bare utga meg for det.
I så fall spiller du godt.
Sarah Grubb bebreider ingen som utgir seg for en annen.
Jeg er redd det er vår drosje. Båten venter ikke.
De reiser virkelig?
Til New York? Så fint!
- Men hva skal du gjøre? - Ikke tenk på meg.
Frk. Holt har nok en jobb som venter.
Jeg vil aldri glemme vår dag sammen.
Aldri.
Ikke jeg heller.
Farvel, kjære Guinevere.
Av sted nå.
Kom på besøk. New York syder!
Beklager å forstyrre.
- Godt å se Dem hel. - Jeg har det bra.
Har jeg rett i at De er uten jobb?
Helt riktig.
- De er altså ledig? - Helt ledig.
Ser De etter privatsekretær?
- Absolutt ikke. - Å...
Jeg ser etter Dem.
- Meg? - Jeg har lett etter Dem i hele natt.
Og antakelig hele livet.
Hvis De vil ha meg.
Et nikk er tilstrekkelig.
Og med ett er jeg Londons lykkeligste.
- For en natt. - For en morgen.
- Har du spist, Guinevere? - Nei, Joe. Ikke på svært, svært lenge.
Litt musikk, takk!
Norske tekster: Morten Barth og Trine Borg